- MustraBecka
Datum upisa : 11.12.2008
Indijska mitologija
Pon Nov 16, 2009 4:48 am
I bi svjetlo!
Nastanak, rađanje i početak svijeta predstavlja izvorište prvog mita od kojeg sve
kreće (rađanje Sunca i Mjeseca, podzemnog svijeta itd.) u duboko
razrađenim sistemima mitološkog vjerovanja i poimanja svijeta čovjeka,
koji je svoju potrebu za iskazom, u tom praskzorju, verbalizirao i
jezički „ispredao“ u priče fantastičnih motiva i likova. Još tada je
nastajala i razvijala se u kolektivnoj svijesti, potreba za vjerovanje
u nadnaravna čudesna bića, nerijetko antropomorfizirana, koja su često
bila predmetom, odnosno gradivnim materijalom književnih djela starih
drevnih civilizacija koja mi danas stavljamo pod termin antička ili
stara književnost. Često sistematizirana radi lakše preglednosti bogate
predaje, kod nas se mogu pronaći i čitati „Mitovi stare Indije“ V. G.
Ermana i F. N. Temkina u prijevodu Ljiljane Šijaković, koje je izdala
Izdavačka radna organizacija „Rad“ 1981. godine u Beogradu, što samo na
trenutak daje uvid u bogatu kulturu stare civilizacije „podkontinenta“
gdje su stasavali veliki epski junaci kao Arjuna ili Bhima na polju
Kurukšetre. U borbama, snažni i mudri, vješti i opaki u svim svojim
herojstvima nad ašurama (demonima), čine polazište naracije „Božanske
Pjesme“ (Bhagavad – Gite) u kojoj će se naći sva mudrost hinduističkog
učenja, u kojem se kaže da „svako mora vršiti neku vrstu aktivnosti u
materijalnom svetu, ali dela koja čini uzrokuju ili vezanost za ovaj
svet ili oslobođenje od njega. Delovanjem za zadovoljstvo Svevišnjeg,
bez sebičnih motiva, osoba se može osloboditi zakona karme (akcije i
reakcije) i steći transcendentalno znanje o jastvu i Svevišnjem“
(Bhagavad – Gita kakva jeste; The Bhaktivedanta Book Trust Garuda;
Rijeka; 1991.) i ima za cilj da prenese u čovjeka vjeru za oslobođenjem
od materijalnog i trošnog svijeta.
![Indijska mitologija 7](https://2img.net/h/www.drustvonoa.org/slike/zan%2010/7.gif)
Vječito preplitanje mita i religije učinilo je Indiju zemljom bogatih
fantastičnih priča o „božanskim intervencijama bogova“ koji silaze među
ljude na leđima Garude (mitološke ptice koja spušta bogove na zemlju) u
višestrukim oblicima što simbolizira njihovu sveukupnu moć i snagu iz
kojih isijava sva „životna“ energija koja kontrolira ovaj ljudski
materijalni svijet. Priče o ljubavi pretstavljaju poseban „korpus“
priča u kojem ljubav egzistira u kontekstu vječite žudnje za
dostizanjem čiste ljubavi (pomalo utopistički koncept, koji često
ostaje nerealiziran zbog mnogih peripetija i uplitanja onih zlokobnih,
gdje pojedinac ostaje pod zakonom karme da proživljava njeno ropstvo iz
kojeg će se izvući nakon devet ili više reinkarnacija u različitim
oblicima prije nego se sjedini sa svojom ljubavlju) ili je u pitanju
motiv „kšatrijske ljubavi“ (ljubav ratnika koja je bliska onom
srednjovjekovnom poimanju kulta dame, gdje se vitez bori za ruku
princeze koja je zarobljena od strane neprijateljskog kralja). Indijski
dramski pisci, isto kao i Grčki, smatrali su mitove inspirativnim za
svoja djela. Tako, u to prastaro doba, Kalidasa sačinjava svoju
Sakuntalu (koja je mit), dramaturški je oblikuje što u Indiji
predstavlja alfu i omegu stare dramske književnosti, a da to nije
iznimka i u poeziji, potvrdit će i savremena pjesnikinja Sarojini Naidu
čije pjesme su duboko ukorijenjene u tradicijskom i mitološkom, koje
liče na himne ljubavnog kraktera gdje ona „zaziva“ Parvati (boginja
koja je očarala svojom ljepotom neustrašivog i srditog Šivu za vrijeme
meditacije) za pomoć. Sav taj mitološki svijet je u indijskom svijetu
još uvijek nerazoren i neraskidan. Ganga je i dalje božanska rijeka, a
potekla je iz Šivinog pramena kose, u kojoj se obavlja obilje rituala
posvećenih u lotosima, za koje se vjeruje da su nicali pod stopalima
prvih koraka maloga Krišne, što se kasnije uzdigao do visina, jer je
bio utjelovljene samog Višnua.
Nastanak, rađanje i početak svijeta predstavlja izvorište prvog mita od kojeg sve
kreće (rađanje Sunca i Mjeseca, podzemnog svijeta itd.) u duboko
razrađenim sistemima mitološkog vjerovanja i poimanja svijeta čovjeka,
koji je svoju potrebu za iskazom, u tom praskzorju, verbalizirao i
jezički „ispredao“ u priče fantastičnih motiva i likova. Još tada je
nastajala i razvijala se u kolektivnoj svijesti, potreba za vjerovanje
u nadnaravna čudesna bića, nerijetko antropomorfizirana, koja su često
bila predmetom, odnosno gradivnim materijalom književnih djela starih
drevnih civilizacija koja mi danas stavljamo pod termin antička ili
stara književnost. Često sistematizirana radi lakše preglednosti bogate
predaje, kod nas se mogu pronaći i čitati „Mitovi stare Indije“ V. G.
Ermana i F. N. Temkina u prijevodu Ljiljane Šijaković, koje je izdala
Izdavačka radna organizacija „Rad“ 1981. godine u Beogradu, što samo na
trenutak daje uvid u bogatu kulturu stare civilizacije „podkontinenta“
gdje su stasavali veliki epski junaci kao Arjuna ili Bhima na polju
Kurukšetre. U borbama, snažni i mudri, vješti i opaki u svim svojim
herojstvima nad ašurama (demonima), čine polazište naracije „Božanske
Pjesme“ (Bhagavad – Gite) u kojoj će se naći sva mudrost hinduističkog
učenja, u kojem se kaže da „svako mora vršiti neku vrstu aktivnosti u
materijalnom svetu, ali dela koja čini uzrokuju ili vezanost za ovaj
svet ili oslobođenje od njega. Delovanjem za zadovoljstvo Svevišnjeg,
bez sebičnih motiva, osoba se može osloboditi zakona karme (akcije i
reakcije) i steći transcendentalno znanje o jastvu i Svevišnjem“
(Bhagavad – Gita kakva jeste; The Bhaktivedanta Book Trust Garuda;
Rijeka; 1991.) i ima za cilj da prenese u čovjeka vjeru za oslobođenjem
od materijalnog i trošnog svijeta.
![Indijska mitologija 7](https://2img.net/h/www.drustvonoa.org/slike/zan%2010/7.gif)
Vječito preplitanje mita i religije učinilo je Indiju zemljom bogatih
fantastičnih priča o „božanskim intervencijama bogova“ koji silaze među
ljude na leđima Garude (mitološke ptice koja spušta bogove na zemlju) u
višestrukim oblicima što simbolizira njihovu sveukupnu moć i snagu iz
kojih isijava sva „životna“ energija koja kontrolira ovaj ljudski
materijalni svijet. Priče o ljubavi pretstavljaju poseban „korpus“
priča u kojem ljubav egzistira u kontekstu vječite žudnje za
dostizanjem čiste ljubavi (pomalo utopistički koncept, koji često
ostaje nerealiziran zbog mnogih peripetija i uplitanja onih zlokobnih,
gdje pojedinac ostaje pod zakonom karme da proživljava njeno ropstvo iz
kojeg će se izvući nakon devet ili više reinkarnacija u različitim
oblicima prije nego se sjedini sa svojom ljubavlju) ili je u pitanju
motiv „kšatrijske ljubavi“ (ljubav ratnika koja je bliska onom
srednjovjekovnom poimanju kulta dame, gdje se vitez bori za ruku
princeze koja je zarobljena od strane neprijateljskog kralja). Indijski
dramski pisci, isto kao i Grčki, smatrali su mitove inspirativnim za
svoja djela. Tako, u to prastaro doba, Kalidasa sačinjava svoju
Sakuntalu (koja je mit), dramaturški je oblikuje što u Indiji
predstavlja alfu i omegu stare dramske književnosti, a da to nije
iznimka i u poeziji, potvrdit će i savremena pjesnikinja Sarojini Naidu
čije pjesme su duboko ukorijenjene u tradicijskom i mitološkom, koje
liče na himne ljubavnog kraktera gdje ona „zaziva“ Parvati (boginja
koja je očarala svojom ljepotom neustrašivog i srditog Šivu za vrijeme
meditacije) za pomoć. Sav taj mitološki svijet je u indijskom svijetu
još uvijek nerazoren i neraskidan. Ganga je i dalje božanska rijeka, a
potekla je iz Šivinog pramena kose, u kojoj se obavlja obilje rituala
posvećenih u lotosima, za koje se vjeruje da su nicali pod stopalima
prvih koraka maloga Krišne, što se kasnije uzdigao do visina, jer je
bio utjelovljene samog Višnua.
- MustraBecka
Datum upisa : 11.12.2008
Re: Indijska mitologija
Pon Nov 16, 2009 4:48 am
Univerzalni mit
Za univerzalni mit, mit o potopu se može reći da ga gaje mnoge
civilizacije (asursko – babilonska, drevna indijska) zajedno sa
kršćanskim i islamskim svijetom što u neku ruku govori, možda i o
stvarnom događaju koji se zapravo i desio, a nastajao je pod raznim
okolnostima, zavisno od podneblja u čijem je duhu se formirao kao
jednistvena jezička i književna tvorevina, a svakom je zajedničko da
ispriča priču o čovjeku koji je spasio ljudsku i životinjsku vrstu od
propasti, ili da posvjedoči o vremenu ne baš naklonjenom čovjeku i
negovom bitisanju na ovom svijet, koji je morao da posluša Božiju riječ
ili nekog vijesnika (npr. u indijskom mitu o potopu, Manu sluša savjete
ribice koja mu obećava pomoć, ukoliko je bude ispoštovao - njene
zahtjeve, za vrijeme potopa kojeg mu najavljuje i na kraju iz njega
izbavljuje.
![Indijska mitologija 8](https://2img.net/h/www.drustvonoa.org/slike/zan%2010/8.gif)
Manu je u barku smjestio sve ono što je smestio i Noa i Nuh i Gilgameš
da bi spasio ljudsku vrstu.) Jedna te ista priča koja je kao mit i
predaja se prožela kroz mnoge civilizacijske i kulturološke kontekste,
do nas danas, dospijeva u različitim oblicima. Imena likova u ovim
mitovima su sada toliko irelevantna koliko je intrigantna priča koja se
pojavljuje iz različitih svjetova. Uvijek ista. Mit o potopu je
kolektivno pamćenje cijelog čovječanstva, koji danas služi kao napomena
ljudima.
Za univerzalni mit, mit o potopu se može reći da ga gaje mnoge
civilizacije (asursko – babilonska, drevna indijska) zajedno sa
kršćanskim i islamskim svijetom što u neku ruku govori, možda i o
stvarnom događaju koji se zapravo i desio, a nastajao je pod raznim
okolnostima, zavisno od podneblja u čijem je duhu se formirao kao
jednistvena jezička i književna tvorevina, a svakom je zajedničko da
ispriča priču o čovjeku koji je spasio ljudsku i životinjsku vrstu od
propasti, ili da posvjedoči o vremenu ne baš naklonjenom čovjeku i
negovom bitisanju na ovom svijet, koji je morao da posluša Božiju riječ
ili nekog vijesnika (npr. u indijskom mitu o potopu, Manu sluša savjete
ribice koja mu obećava pomoć, ukoliko je bude ispoštovao - njene
zahtjeve, za vrijeme potopa kojeg mu najavljuje i na kraju iz njega
izbavljuje.
![Indijska mitologija 8](https://2img.net/h/www.drustvonoa.org/slike/zan%2010/8.gif)
Manu je u barku smjestio sve ono što je smestio i Noa i Nuh i Gilgameš
da bi spasio ljudsku vrstu.) Jedna te ista priča koja je kao mit i
predaja se prožela kroz mnoge civilizacijske i kulturološke kontekste,
do nas danas, dospijeva u različitim oblicima. Imena likova u ovim
mitovima su sada toliko irelevantna koliko je intrigantna priča koja se
pojavljuje iz različitih svjetova. Uvijek ista. Mit o potopu je
kolektivno pamćenje cijelog čovječanstva, koji danas služi kao napomena
ljudima.
Dozvole ovog foruma:
Ne možete odgovarati na teme u ovom forumu
|
|